Han kan ju skärpa sig
Uppdaterad 2011-03-09 | Publicerad 2002-06-01
Enrique Iglesias kom tillbaka taggad
Träbocken lever.
Enrique Iglesias kan tydligen skärpa sig på scen.
Den här gången presenterar han en godkänd show.
Jag såg Enrique Iglesias förra konsert på Globen och kallade honom för en katatonisk sengångare i min recension. Elakt? Jo, men välförtjänt.
Då uppträdde han provocerande slappt och ofokuserat, nu är han mer inspirerad och taggad.
Under delar av konserten verkar det också som att Enrique hellre lirar gitarrbaserad rock i stället för sin framgångsrika och mer än lovligt valpiga latinpop.
Springsteen-klass
I "One night stand" får han och niomannabandet till en fungerande Bryan Adams-pastisch och han gör även en kort, Bon Jovi-bombastisk cover av Princes klassiker "Purple rain".
Men framför allt är det här publikens konsert.
Frågan är väl om man får uppleva ett större bamalama under ett Springsteen-gig.
Fansen gör vågen - ja, även prinsessan Madeleines bänkrad exploderar - så fort den begränsade vokalisten Enrique höjer på ögonbrynen och allsången i hitsen "Rhythm divine", "Be with you" och "Bailamos" håller på att spräcka trumhinnorna.
Men jag kan också tycka att biljettköparna är lite väl lättflörtade.
Det är mycket väsen för några lättviktiga bagateller och afterski-känslan blir kvävande när charmören framför en akustisk version av uttjatade "The joker".
Balladen "Hero" är dock kul. I den bjuder Enrique upp en äldre gift dam från publiken som han sen sjunger för, kind mot kind.
Undrar vad hennes äkta hälft tycker? Det dröjer nämligen rätt länge innan hon släpper taget om Iglesias skinkor ...
Enrique Iglesias Plats: Globen, Stockholm. Publik: 3 500 (arenan är avgränsad för att skapa en intimare känsla). Längd: 86 minuter. Bäst: "Rhythm divine" och "Be with you". Sämst: "The joker" och Depeche Modes "Just can"t get enough" ska han låta bli. Fråga: Säger verkligen 27-årige Enrique att han föddes 1985?
Markus Larsson