Han skjuter, mitt i musiken
Uppdaterad 2011-03-08 | Publicerad 2005-09-12
MARIO GRUT läser en stor politisk roman
På nyheterna hör vi att författaren Orhan Pamuk hotas av tre års fängelse för förtal av Turkiet. Det sen han i en schweizisk intervju sagt sig vara den ende i hemlandet som vågar tala om de ”trettio tusen kurder och en miljon armenier” som ligger begravda i den turkiska historien.
Länge drivs väl inte såna processer i ett land som samtidigt söker medlemskap i EU. Men visst finns något provocerande i Pamuks frimodigheter. Så också i romanen Snö.
Ett av bokens motton citerar Stendhal. ”Politik i ett litterärt verk är pistolskott mitt i en konsert.” Och många pistoler är det som avfyras genom Snös ordmusik.
Den flätas kring poeten och journalisten Ka som sänd av sin tidning i Istanbul är i den vintrigt insnöade gränsstaden Kars för att utröna 1) varför så många av stadens unga kvinnor tar livet av sig och 2) hur det ska gå i de lokala val där militanta islamister tycks vara på väg att rycka åt sig oroväckande stor del av den politiska makten.
Uppdraget tvingar in Ka i en turkisk verklighet som utifrån ter sig svår att förstå. Politiker står mot militärer. Islamister mot sekularister. PKK mot västligare grupperingar. Allt styrt av hemliga polisens märkliga komplotter fram och åter över frontlinjerna. Och allt påverkat av landets många folkskikt från azerbadzjaner och kurder i öster till europeiska fraktioner i väster.
Förutom en kärlekshistoria (mellan Ka och hans studentårs älskade Ipek) är all bokens dramatik statlig verksamhet i en eller annan förödande form.
Det är kort sagt en politisk roman i den gamla krutdoftande stilen. Aningen som Dostojevskijs Onda andar. Fast mindre tvärsäker i psykologierna. Öppnare i formen.
På modern prosa arbetar Pamuk med tidsförskjutningar och handlingar–inuti–handlingar och därtill ett berättarjag (Orhan) som då och då nedstiger i skeendena likt en deus ex machina och lägger realism till det politiska fantasteriet.
Allt hos Pamuk är kort sagt inte vad det synes vara. Osäkert bara om det beror på estetiska avväganden eller försiktigheter i ett inte helt ofarligt Turkiet.
Det säkra är det breda upplägget i Snö. Utblickarna över ett okänt idélandskap. Den livfulla komplexiteten i vad som bör vara en av senare års stora politiska romaner i Europa.
Roman
Mario Grut