Inget för stort, inget för litet
Uppdaterad 2011-03-08 | Publicerad 2005-07-14
ANDERS PAULRUD har läst lyrik av Nina Södergren
Nina Södergren är ingen nybörjare; hon har liv och erfarenheter. Havet sköljer fortfarande mot hennes kropp och svallen efter kärlekshistorierna är tidlösa.
Känns det som.
Ibland skriver hon väldigt sorgsna dikter, så också i den samling som hon utger i dag, I fågelspråket, men sorgen går att fylla med glädje, och rätt vad det är sticker hon ner sin tunga i en fågels näbb. Och så sjunger hon.
De älskandes vind
Den lilla kindens vind
Dillblåst från Resmodalen
kalkdamm och syren
Själen
stiger till väders
som en humla
Öland, jo, men hela världen finns bakom knuten. Alvaret kan vara en stäpp i Afrika, och i sädesfälten vid Resmo kyrka böljar siden från Asien...
Det finns något sammanhållet över Nina Södergrens dikter, inget är för litet, inget är för stort att skriva om. Hon kan till och med skriva om Gud:
Klagosången
som blir kropp
när lommen ropar
Åtrån
som förkortar avståndet
till Gud
slutar inte att blöda.
Äntligen är Gud ingen tröst. Gud är smärta och sår. Klagan.
Lyrik
Anders Paulrud