Så bra var konserten - låt för låt
Uppdaterad 2011-03-09 | Publicerad 2006-07-12
Jumping Jack Flash
Den här kanonlåten känns märkligt darrig.
It's only rock'n'roll
Gamla Stones-videor flimrar på skärmen, Mick kastar fracken, men halvbra ljud dämpar kraften.
Oh no, not you again
En av de bästa rockstänkarna från nya skivan, som bandet tycker det är roligt att spela. Det märks.
Let's spend the night together
Jagger jobbar hårt på flankerna men det är kören som gör låten.
Tumbling dice
Omöjlig att misslyckas med. Keith ruschar imponerande över scenen.
Streets of love
En ballad som mest bromsar upp.
As tears go by
Jagger är ohämmat publikfriande och sjunger hela låten på italienska. I jönsigaste laget.
Midnight rambler
Lång, skräpigt munspelsflåsande version med det där "brummande" gitarrsvänget som bara Stones lyckas med.
Night time is the right time
En mustig, mäktig hyllning till Ray Charles, som syns på skärmen. Liza Fischer snor showen för Jagger med Tina Turner-krut i pipan.
Before they make me run
Keiths låt. Jubel för comebacken snarare än sånginsatsen.
Slipping away
Keith igen. Publiken går och köper öl.
Miss you
Folk som inte gillar Stones brukar gilla den här. Blir mest bakgrundsmusik när bandet ska ut till scenen i publikhavet.
Rough justice
Ännu en ny rocker, med snygg slide av Ron Wood.
Under my thumb
Ett äldre, lite poppigare nummer som Stones har svårt att få till numera.
Honky tonk women
Fler grymma gitarrer, dånande allsång. Bandet rullar tillbaka till stora scenen.
Sympathy for the devil
Mick uppe på rampen i hög hatt och röd rock, men Stones "farligaste" låt känns ganska snäll i kväll.
Start me up
Bomber brinner, pubkliken blir vild och höjer betyget ett snäpp på egen hand.
Brown sugar
Grym låt, maffig version, lysande saxsolo av Bobby Keys.
You can't always get what you want
Massivt jubel, men främst för att landslagsstjärnorna del Piero och Materazzi upptäckts på läktaren.
Satisfaction
Den ständiga finalen, men grymt sönderspelad.