Magiskt, Mano
Uppdaterad 2011-03-09 | Publicerad 2007-08-11
Det här är rena orkanen
GÖTEBORG
En liten man med stort hjärta får hela Slottsskogen att vibrera.
Manu Chao Sverigedebuterar med en braksuccé.
Multikultiartister som dessutom har en tydlig politisk agenda och sällan sjunger på engelska brukar ha svårt att få ett brett genombrott i anglosaxiskt pop- och rockskolade länder som Sverige.
Sanslöst sväng
Men Manu Chao – eller Oscar Tamor som han heter i sitt flitigt använda pass – har lyckats.
Förmodligen är förklaringen till stor del väldigt enkel: det svänger sanslöst bra redan på skiva. Ett sinnligt varmt, omhändertagande, sprittande anarkistiskt, genommusikaliskt sväng. Som ändå bara är en stilla bris jämfört med den orkan som Manu Chao blåser upp live.
När den förre Mano Negra-mannen nu äntligen står – eller snarare studsar – på en svensk scen som soloartist får han bokstavligen marken att gunga. Rejält.
Den lille fransmannen med den orange gitarren lyckas få sin musik att låta precis lika gränslös som han själv är. Reggae, ska, afrobeat, balkansväng och några stadiga doser Clash-rotad snabbpunk smälter ihop och kastas fram och tillbaka, och nästan hela festivalen dansar.
Skön känsla direkt
Det spelar ingen roll om musiken kommer från debuten ”Clandestino” eller kommande plattan ”La radiolina”.
Manu Chaos låtar blir goda vänner första gången man hör dem.
Manu Chao
Ny chans i höst
Håkan Steen