Stoppa kriget!
Uppdaterad 2011-03-08 | Publicerad 2006-07-15
![](https://cdn.aftonbladet.se/ab-icon-circle-quote@2x.png)
Aftonbladets ledarsida är oberoende socialdemokratisk.
15 JULI 2006. Hela världen avvaktar nervöst utvecklingen i Mellanöstern. George Bush har talat med Libanons premiärminister Fuad Saniora och lovat att pressa Israel för att undvika civila offer. Fortfarande stöder USA Israels rätt till självförsvar.
Det Israel gör just nu är inte självförsvar. Det är regelrätta krigshandlingar att blockera hamnar, attackera den internationella flygplatsen och bomba alla vägar ut ur Libanon. Många civila har fallit offer för övervåldet och turister är fast i en krigshärd.
Israels brutala militära överlägsenhet tillåts slå till med all kraft på ett sätt som aldrig hade accepterats från något annat land.
Oproportionerligt
EU säger att Israels motreaktion är oproportionerlig i förhållande till Hizbollahs kidnappning av israeliska soldater. Mest högljudd har Frankrikes president Jacques Chirac varit. Han undrar om Israel vill förstöra Libanon helt och hållet.
Om Hizbollah har agerat på egen hand eller med stöd från Iran och Syrien råder delade meningar om. Bush anklagade omedelbart Syrien. I tidningen Los Angeles Times säger däremot Bill Clintons tidigare rådgivare i Mellanösternpolitik, Robert Malley, att Hizbollahs självständighet är större än många tror. Hizbollah agerar gärna så att de vinner Irans och Syriens gunst, men samtidigt är den lokala autonomin stor, menar Malley.
Ännu inga bevis
Iran och Syrien har ett negativt inflytande i Libanon, men än finns inga bevis för att de ligger bakom angreppen på Israel. Det ligger dock i Israels och USA:s intresse att sprida bilden av att ”ondskans axelmakter” bär ansvaret.
Bush har länge haft ögonen på dem och den senaste veckans händelser kan bli just den ursäkt han och Israel har väntat på för att kunna slå till på riktigt. Den hotfulla retoriken känns igen från fallet Irak.
Omvärlden måste pressa Iran och Syrien att utöva det inflytande de har på Hizbollah. Det ligger även i deras intresse att konflikten inte sprider sig till hela Mellanöstern. Men sådana krav blir inte effektiva om inte trycket på Israel också ökar. Bushs stöd har motsatt effekt.
Libaneserna blir offer
De största offren i den här krisen är de libaneser som ser sitt land sönderbombat för att Hizbollah agerar utifrån en egen agenda.
Den libanesiska demokratin blir lidande. Den är ny och instabil eftersom Libanon just har brutit med storebror Syrien.
Israel stoltserar gärna med att vara regionens enda demokrati, men landets agerande gynnar knappast demokratin i övriga regionen. När västvärlden dessutom vänder palestinierna ryggen efter ett första lyckat demokratiskt val och Israel kidnappar halva den valda regeringen, är signalerna påfallande paradoxala.
Det räcker inte att uppmana till måttfullhet längre. FN måste agera kraftfullt och enigt för att undvika krig.
NB