Farväl till vapnen
Uppdaterad 2011-03-11 | Publicerad 2008-06-19
![](https://cdn.aftonbladet.se/ab-icon-circle-quote@2x.png)
Aftonbladets ledarsida är oberoende socialdemokratisk.
Seger för Hamas pragmatiker.
19 JUNI 2008. I dag tystnar vapnen i Mellanöstern. Inga dödliga israeliska flygräder mot det urfattiga Gaza, inga Quassamraketer mot befolkningen i Sderot. Den egyptiska diplomatin har lyckats bygga en första fungerande överenskommelse mellan Israel och Hamas.
Utrikesminister Ahmed Abul-Gheit följde inte det fullkomligt improduktiva amerikanska mönstret, imiterat av EU, att isolera och bestraffa Hamas. Samtalen – Hamas för sig, Israel för sig – ledde fram till både eld upphör och till att belägringen av Gaza gradvis upphör. Under senaste året har hundratals palestinier dödats, därav 56 barn. Också civila israeler har offrats.
En viss befrielse väntar
För befolkningen i Gaza, avskuren från omvärlden och från tillgång till elementära livsmedel och mediciner, väntar en viss befrielse. Överenskommelsen låter ana att Rafah, gränsövergången till Egypten öppnas.
En optimistisk läsning leder till slutsatsen att fångutväxling kan bli möjlig. Den kidnappade israeliska korpralen Gilad Shalit skulle kunna bytas mot ett större antal Hamassoldater.
Den omedelbara reaktionen måste bli att Hamas vunnit en betydande politisk seger. Organisationen erkänns, tillåts sluta avtal och dess ledning av Gaza accepteras. I den långvariga, ibland blodiga, interna palestinska striden är president Abbas förlorare – ett instrument för västliga, främst amerikanska, intressen men oförmögen att uppnå någon viktig framgång för palestinierna. Hans emissarie i Gaza förbereder överläggningar med Hamas. Abbas ställer inga villkor i förväg.
USA uttrycker tydlig skepsis mot överenskommelsen; den strider mot Bush-administrationens strategi att isolera och svälta ut Hamas. EU hamnar också vid sidan; unionen vill uppgradera förbindelserna med Israel utan att ställa tydliga krav på ockupationsmakten, till exempel att bosättningarna ska upphöra eller avvecklas.
Sannolikt är det en fördel att fredsplaner växer fram direkt i Mellanöstern och att de inblandade parterna därmed inte reduceras till klienter åt stormakterna.
Betydande stöd bland folket
Israel, lett av en korruptionsanklagad premiärminister, träffar inte överenskommelser med Hamas av allmän välvilja eller naivitet. Det finns omedelbara vinster att uppnå: raketbeskjutningen upphör, människoliv räddas, Hamas avsikter testas. Inom Israel finns betydande folkligt stöd för den politiken.
För Hamas är inte förhandlingsframgångarna oproblematiska. Rörelsen är heterogen; kampen om makten står, enkelt uttryckt, mellan de pragmatiskt förhandlingsinriktade och de som oresonligt motsätter sig en tvåstatslösning.
Den egyptiske förhandlaren har hjälpt reformisterna inom Hamas. Det gynnar fredsarbetet.
OS