Stafettpinnen är din nu, Borg
Uppdaterad 2011-03-11 | Publicerad 2008-12-18
![](https://cdn.aftonbladet.se/ab-icon-circle-quote@2x.png)
Aftonbladets ledarsida är oberoende socialdemokratisk.
18 DECEMBER 2008.Beskedet i tisdags kväll om att den amerikanska centralbanken i praktiken kommer att tillämpa noll procents styrränta lämnar ett dubbelt budskap till världen. Federal Reserves historiska åtgärd är ännu en påminnelse om att vi just nu befinner oss i en ekonomisk kris som saknar motstycke. Det kommer att krävas enorma ansträngningar för att åter få fart på produktion och sysselsättning. Den unikt låga räntan är en del av de ansträngningarna.
Slut på verktyg
Samtidigt signalerar åtgärden också något annat. Genom att i praktiken sätta styrräntan till noll berättar bankchefen Bernanke att centralbankerna världen över i stort sett har tömt ut sina möjligheter. Försäkringarna om att deflationen ska bekämpas med ”alla tänkbara verktyg” klingar en smula tomt.
Det finns en djup symbolik i att Federal Reserve – själva bilden av en självständig riksbank – inte längre har någon ränta att sänka. Men också i Europa har fallande styrräntor de senaste månaderna gjort räntevapnet allt mindre kraftfullt.
Därför måste beslutet från Washington tolkas som en begäran om avlösning. Den doktrin som i drygt ett årtionde slagit fast att den ekonomiska stabiliteten ska garanteras av riksbankerna när de med penningpolitiken håller inflationen i schack räcker inte längre. Det är dags för finanspolitiken att i göra en insats.
Vakna Stockholm
När räntesänkningar och krediter inte hjälper för att få ekonomin att fungera krävs politiska beslut och stimulanser. Det är en signal som gått fram, till Washington, Bryssel och Peking, men inte till finansdepartementet i Stockholm.
För trots nya dystra siffror för svensk ekonomi – med budgetunderskott och deflation – och trots rader av – ofta senkomna – ”paket”, tycks Borg fortfarande inte vilja ta ansvar för konjunkturen. ”Vi ska inte tömma ladorna”, som finansministern brukar säga.
Budgetunderskottet, i sig ett slags stimulans, är inte resultatet av medveten politik utan bara ännu ett exempel på hur beroende de svenska statsfinanserna är av konjunkturen. Stödpaketen har noggrant utformats så att åtgärderna inte ska bli tillfälliga, själva kännetecknet på stimulanspolitik.
Stödet saknas
Fortfarande saknas det stöd till barnfamiljer och pensionärer som skulle kunna dämpa fallet i konsumtionen. Fortfarande får kommunerna beskedet att det inte kommer mer pengar från staten. Med dagens balanskrav betyder det antingen avskedade medarbetare eller höjda skatter. I båda fallen åtgärder som kommer att fördjupa krisen.
Det är dags för Anders Borg att ta över den stafettpinne riksbankscheferna försöker lämna över.
IP