Ena oppositionen kring Afghanistan
Uppdaterad 2011-03-11 | Publicerad 2009-08-03
![](https://cdn.aftonbladet.se/ab-icon-circle-quote@2x.png)
Aftonbladets ledarsida är oberoende socialdemokratisk.
3 augusti 2009. Det är bara Mona Sahlin som kan ena oppositionen om Afghanistan.
Hittills har den varit oenig. Vänsterpartiet vill ta hem styrkan. Miljöpartiet tycker att FN-mandatet suddats ut och vill utreda styrkans närvaro.
Socialdemokraternas partiledare Mona Sahlin skickar fram Urban Ahlin som tycker att FN-mandatet är glasklart. Han vill inte ta hem några militärer. Han säger att den svenska styrkan ska stötta återuppbyggnaden, men att det inte går utan militärt stöd.
Men förre biståndsministern och FN-ambassadören Pierre Schori menar tvärtom att Afghanistan glidit FN ur händerna.
Skickar fler soldater
Även om socialdemokratin är splittrad har partiet röstat för att skicka fler svenska soldater till Afghanistan i höst. Sverige deltar därmed i upptrappningen. När Obamas nya styrka landat slåss över 100 000 Natosoldater mot talibanerna i Afghanistan.
I dagarna tillträdde Anders Fogh Rasmussen som ny chef för Nato. Första dagen på jobbet förklarade han att försvarsalliansen nu måste inleda en dialog med delar av talibanrörelsen. Till och med han inser att talibanerna måste få alternativ till den väpnade kampen.
Haft krig i 30 år
Natostyrkorna är på plats för att stötta det civila samhället, men den afghanske presidenten Hamid Karzai tvingas vädja till USA om ett slut på dödandet av oskyldiga medborgare. Afghanistan är ett av världens fattigaste länder. Det har invaderats och varit i krig i 30 år.
I USA och i Storbritannien växer opinionen mot kriget. I Sverige kan oppositionen driva på för en fredlig plan för hela Centralasien. Här hemma måste oppositionen dessutom ta debatten i riksdagen. Det är orimligt att riksdagens ledamöter inte kan enas om vad FN-uppdraget i Afghanistan innebär.
Sahlins tid att tala
Hur ska då svenskarna förstå varför de skickar ut soldater i krig? Det alliansfria Sverige har ju snarare en tradition av att skicka ut medlare till olika konflikthärdar.
Mona Sahlin har sagt att hon inte gick med i Socialdemokraterna, hon gick med i Olof Palme. Han blev mångas idol när han julen 1972 talade om USA:s bombningar av Hanoi: ”Där har våldet triumferat. Men eftervärldens dom har fallit hård över dem som burit ansvaret.”
Nu är det Mona Sahlin som måste föra diskussionen om Afghanistan vidare.
EF