Terapi och blommor botar inte jihadister
Överläkare i psykiatri: Därför lönar det sig inte att vara känslosam i terroristernas värld
![](https://cdn.aftonbladet.se/ab-icon-circle-quote@2x.png)
Detta är en debattartikel. Det är skribenten som står för åsikterna som förs fram i texten, inte Aftonbladet.
Publicerad 2017-06-16
DEBATT. För några år sedan blev jag tillfrågad om jag ville träffa en livstidsdömd, kvinnlig terrorist.
Jag ingick i en delegation från Europarådet och vi befann oss i ett av medlemsländerna i EU.
Fängelseledningen var av olika anledningar oroad över det psykiska hälsotillståndet hos kvinnan som suttit isolerad i över ett år.
Vi satt obevakade i ett kalt samtalsrum och pratade i över en timme.
Kvinnan mitt emot mig, som hade åtskilliga människoliv på sitt samvete, svarade artigt på mina frågor men var formell och garderad i tonen som om hon var rädd att svara fel eller avslöja för mycket om sitt liv.
När jag ville veta hur hon mådde efter en så lång tid på isoleringen fick jag bara ett korthugget svar och i stället en föreläsning om hennes kamp, hur hon skulle fortsätta striden tills segern var vunnen och att hon inte ångrade någonting
När hon senare under dagen träffade några jurister i samma delegation beklagade hon sig över att psykiatern från Sverige bara ville tala om känslor, (”he only talked about feelings”), när hon i själva verket ville veta vilka rättigheter hon hade.
Jag kommer att tänka på händelsen när ytterligare ett terrorattentat har ägt rum med påföljande ”love-bombings”, blomsterhav och allsång som bryter ut på platser där folk sprängts i bitar eller skjutits ihjäl.
Men hur mottagliga är IS och al-Qaida för kärleksmanifestationerna?
Det finns väldigt få exempel på en terrorist som under de senaste 20 åren överlevt ett utfört attentat. Antingen har de sprängt sig själva i luften eller dödats av polis och militär.
Den rationalitet som vi andra är vana vid finns inte hos terrorister.
Jihadisterna är nihilister. De anser inte att våra liv har något värde, de förkastar våra moralbegrepp.
Vi har att göra med fanatiker som ett otal gånger gjort mycket klart att de älskar döden mer än livet och att de har ett heligt uppdrag att utföra.
De som utför morden är ideologiskt övertygade, de som planerar attentaten fullständigt rationella. Här föreligger inte någon psykisk sjukdom, ingen tillfällig sinnesförvirring. Självmordsbombarna, som genomgått en lång träning och som kostat mycket i både pengar och tid, används en enda gång av terrororganisationerna vid ett attentat, som engångsprodukter.
Döden har ett egenvärde, dödshandlingen är närmast en renande process.
Att ”visa” terrorister att man håller ihop eller att möta deras besinningslösa våld med ”kärlek” är fullständigt meningslöst, det kan på sin höjd tillfälligt erbjuda tröst och lindring för en själv men imponerar inte på samvetslösa mördare med heligt uppdrag.
Vi måste i stället vidta effektiva åtgärder för att bekämpa terrorn.
Regeringens beslut att tillsätta en snabbutredning för att kunna kriminalisera deltagande i terrororganisationer är välkommet.
Personer som tillhör terrorgrupper ska lagföras och dömas i tillämpliga fall, inte få terapi eller förtur till bostad och jobb.
Andra åtgärder bör vara att beröva återvändande jihadister medborgarskapet och utvisa dem. Europadomstolen gav nyligen Storbritannien rätten att återkalla medborgarskapet för en man med hänvisning till hans inblandning i terroristaktiviteter och hans kopplingar till terrorgruppen al-Shabab.
Den dömda terroristens missnöje efter mitt samtal var ingen tillfällighet.
Det får inte bli alltför känslosamt i terroristens värld.
Stefan Krakowski
Häng med i debatten och kommentera artikeln – följ Aftonbladet Debatt på Facebook.