Varnas – för att dricka
Publicerad 2011-03-24
Radioaktiviteten stiger i vatten och grönsaker
Ny rök syns från de havererade reaktorerna i Fukushima. Arbetet med att rädda kärnkraftverket från en härdsmälta har stannat av – igen.
I havet utanför är strålningen 80 gånger högre än normalt.
Flera mil bort varnas Tokyoborna – deras vatten kan innehållan? radioaktivitet. Liksom deras grönsaker.
I katastrofens spår följer brottslighet. 80 rån har skett på Japans nordöstra kust.
Aftonbladets Elin Lindqvist rör sig genom spökstäderna – där liv har slagits i spillror.
En och en halv liter flaskvatten per dag.
Det är ransonen för Tokyos 80 000 familjer med spädbarn.
Övriga invånare får klara sig bäst de kan – trots att såväl kranvatten som grönsaker nu är radioaktiva i staden med 32 miljoner invånare.
I stadsdelen Katsushika i norra Tokyo har dricksvattnet mätt 210 becquerel per liter vatten. Staden har bekräftat att spädbarn upp till ett år inte bör dricka det – över 100 bequerel per liter kan öka risken för cancer hos spädbarn, 300 becquerel är gränsen för vuxna. Gravida och ammande kvinnor rekommenderas också att avstå från kranvatten.
Myndigheterna säger att det bara är riskfyllt för spädbarn att dricka vattnet över en lång period, men i mataffärerna har hyllorna med flaskvatten redan tömts. Skyltar förklarar hur vattnet – där det går att finna – nu ransonerats till 3, 4 eller 5 flaskor per kund, beroende på storlek. Samtidigt har Tokyo stad bestämt att dela ut 1,5 liter vatten per dag till 80?000 familjer med spädbarn.
Förhöjda becquerelvärden har också mätts upp i grönsaker som broccoli, spenat och blomkål,
i mjölk och i persilja. Oron stiger och frågorna är många.
Vilka är konsekvenserna för framtiden? Vad betyder det för andra matvaror? Men frågorna ställs i tystnad och det är ingen masspanik.
Stämningen i den japanska huvudstaden är som vanligt och min strålningsmätare står stilla på 0 mikrosievert/timme under resan tillbaka till Tokyo, även i utkanten av staden Fukushima.
24 000 människor beräknas nu ha mist livet i jordbävningen och tsunamin i nordöstra Japan. De jag pratar med menar att det är de som överlevt katastrofen som i första hand behöver hjälp. Många evakuerade och flyktingarna från Fukushimaområdet har inte tillgång till rinnande vatten över huvud taget, utan är helt beroende av mineralvatten.
I går skedde ett bankrån i Kesennuma. I det sargade landskapet lyckades rånarna få med sig 4 miljoner yen, över 3,1 miljoner kronor. Låset på banken hade slagits sönder av tsunamin. Ingen har hittills anhållits, men 80 rån har skett på liknande sätt i förödelsen längs Japans nordöstra kust. Gäng har stulit värdesaker och kassaskåp från förstörda hus och affärer.
En halv miljon människor är hemlösa och bor med familjemedlemmar eller i evakueringsläger. De jag pratar med är kontrollerade, respektfulla och ödmjuka – men det är knappast förvånande om ett fåtal människor dragit fördel av situationen.
I de totalförstörda städerna, som tagna ur en apokalyptisk mardröm, promenerar folk omkring och letar. Evakuerade söker efter familjemedlemmar, minnen och personliga tillhörigheter. Andra kör längs med kusten och letar efter värdesaker bland bråten. Plåt, metall och stål kan återanvändas i återuppbyggandet. Fortfarande kan också värdefulla föremål hittas och säljas.
Det mesta man hittar i förödelsen är dock personliga ägodelar som bara tyst vittnar om liv som slagits i spillror. En leksaksbil ligger gömd i bråten. En resväska med engelska läroböcker. Ett fotoalbum med bröllopsbilder.
Livet går vidare. Militären har anlänt med nya traktorer och lyftkranar. De röjer bort och rensar. I gatuhörnet har bönder från området ställt upp stånd och säljer frukt och grönsaker, det som saknas mest i evakueringslägren. Och i bergen har vårblommor slagit ut i snön.
Vi kan bara hoppas att radioaktiviteten inte fortsätter att stiga i Tokyos vatten och Fukushimas grönsaker.
Fotnot: Becquerel anger radioaktiviteten i ett ämne. Mätvärdet för stadsdelen Katsushika gäller jod-isotopen 131 i vattnet.
Sievert anger den så kallade dosekvivalensen. Enkelt uttryckt anger den hur mycket farlig radioaktiv strålning en människa eller annan levande organism utsätts för. Oftast räknaar man i milli- eller mikrosievert.
Elin Lindqvist