Kräv att bli addad av ditt barn – lycka till
Uppdaterad 2011-03-11 | Publicerad 2009-06-13
Hur jag än gör så kommer jag göra fel. Det är min utgångspunkt när jag om sex år blir tonårsförälder. Med inställningen att det kan gå åt helskotta hur jag än beter mig blir kraven, skulden och ångesten inte lika omfattande, inbillar jag mig. Jag ska göra mitt bästa, så klart, men jag ska inte tro att jag kan avgöra mina barns öde. Det kan gå åt skogen oavsett hur rätt jag gör, och det är jobbigt på samma sätt som det är befriande.
Jag vet psykologfamiljer som har misslyckats kapitalt med sina barn, inte hjälper det att de ”förstod” de olika stadierna och kunde möta upp på korrekt sätt, det sket sig ändå. Är inte detta ändå en tröstfilt att snyta sig i när moppekillar, smygrökning, extremt låga jeans, dåliga betyg och hormoner drar genom huset?
En förälders relation till sin tonåring (som jag minns den) är ungefär som en argentinsk tango. Kärlek och hat på samma gång, häftiga rörelser fram och tillbaka och så FLAPP en örfil rakt över kinden och så ett fast tag runt midjan och den dramatiska dansen fortsätter. Jag älskar dig men bara så att du vet det så hatar jag dig.
Föräldracoachen Linda Ulfsdotter menar att föräldrar ska kräva att addas av sina barn på Facebook. Som om man kan kräva något över huvud taget av en fjorton-, femton-, sexton- eller sjuttonåring. Lycka till. Att hävda sin rätt att kliva in i det privata som är Facebook, MSN, Bilddagboken och allt vad det heter. Ge upp. Fel väg att gå. Fel, fel, fel. Skitfel liksom asså.
Finns här men håll undan, önskade jag när jag var ung.
Den omöjliga ekvationen att vara där men samtidigt hålla sig the fuck away.
Vi pratar mycket om barnuppfostran, Joachim och jag. Och alla andra. Jag pratar barnuppfostran med alla som orkar höra och många gånger med dem som inte orkar också.
Gör jag rätt? Gör jag fel? Levande charader. Många gånger kommer jag fram till samma slutsats: att uppfostra barn är som att uppfostra hundar.
Titta bara på hundcoachen Cesar på TV4 plus. Han kan gå in till vilken skumfradgande psykvarg som helst och komma ut med en lismande knähund. Cesar skulle göra underverk med tonåringar. Visa vem det är som bestämmer, tydlighet, respekt och tålamod.
Det är ju så enkelt när det är någon annan. Det är ju så enkelt när det är på tv. Det är ju så enkelt när det är ... hundar.
Aftonbladets