Spana in ditt barn!
Uppdaterad 2011-03-11 | Publicerad 2009-06-13
Nu kan du kolla tonåringens liv på nätet – men är det rätt?
Datorn har öppnat en ny värld för barnen – och nya möjligheter för nyfikna föräldrar.
Men hur mycket ska man ta reda på om sina barns liv på nätet?
– Begär att få bli addad av ditt barn på Facebook, säger Linda Ulfsdotter, terapeut och kurator.
Dagboken i byrålådan har blivit en blogg. I stället för på fritidsgården hänger många tonåringar på nätets olika mötesplatser.
Men tekniken ger också möjligheter att övervaka sina barn på ett nytt sätt. Föräldrar kan logga chattkonversationer, kontrollera historiken i browsern eller helt enkelt googla.
Men är det rätt att spionera på sitt barn på nätet?
Oftast inte, tycker Per Hellqvist, it-expert och författare till ”Handbok för föräldrar. Lär dig vad ditt barn gör på internet”.
Bäddar för bråk
Av samma skäl som man inte smygläser en dagbok tassar man inte heller i barnets digitala fotspår, anser han.
– Barnen har rätt till en egen sfär. Att kräva full insyn bäddar bara för bråk.
Det är sällan laddat att kring middagsbordet prata om senaste fotbollsträningen eller vad som hänt i skolan. På samma nivå tycker han att snacket om nätsurfandet ska ligga.
– Snoka inte, men visa att du är engagerad. Då kommer barnet att känna att det kan berätta om det råkar ut för något otäckt på nätet, säger Per Hellqvist.
Är det nånsin rätt att spionera?
– Om man misstänker att något är fel måste man som förälder kliva in, säger Per Hellqvist.
Om barnet vägrar att berätta vad det gör på nätet kan det vara dags att ta tekniken till hjälp och kontrollera saken.
– Men då ska du tala om för barnet att du kommer att kolla och förklara varför, säger Per Hellqvist.
Linda Ulfsdotter, terapeut och kurator, vill gå ett steg längre. Hon tycker att föräldrar ska skapa egna profiler på samma communities som sina barn.
– Du bör ha koll på ditt barn var det än är – ute på stan eller ute på nätet. Du behöver veta vad det gör på nätet och vad det skriver på Playahead.
Skaffa ”ramkoll”
Även Linda Ulfsdotter anser att barn har rätt till ett privatliv – till en rimlig gräns. En förälder ska ha det hon kallar ”ramkoll”, alltså veta var barnet är och med vem. Liknelsen med att smygläsa barnets dagbok tycker hon inte är särskilt bra:
– Många unga tror att det de skriver på nätet är privat. Men hela världen kan se vad mitt barn skriver på nätet. Varför skulle jag som förälder vara den enda som inte får läsa det?
Vad får man inte göra som förälder då?
– Om man bara är nyfiken ska man inte luska i vanliga konversationer. Men om man är orolig och känner att något inte stämmer, då är tonåringens integritet underordnad behovet av skydd. Barnet utsätter sig faktiskt för risker på nätet, säger Linda Ulfsdotter.
Helena Utter