Invånarna känner sig påhoppade av tiggare
Vellingemoderat: Vi vill ha förbud – och hoppas att fler följer oss
![](https://cdn.aftonbladet.se/ab-icon-circle-quote@2x.png)
Detta är en debattartikel. Det är skribenten som står för åsikterna som förs fram i texten, inte Aftonbladet.
Publicerad 2017-09-05
DEBATT. Tiggeri har blivit en del av vardagen i de flesta kommuner. Så tycker inte vi Vellingemoderater att det ska fungera i dagens Sverige.
Därför har vi nu lagt ett förslag om ett lokalt tiggeriförbud och hoppas att fler kommuner följer efter.
För 100 år sedan förekom tiggeri i Sverige men efter att sociala skyddsnät byggdes upp under mitten av 1900-talet minskade det. Under senare delen av 1900-talet förekom i princip inget tiggeri. 2007 blev Rumänien och Bulgarien medlemmar i EU och sedan dess har det kommit tillbaka till Sverige då dessa länders medborgare nyttjat EU:s fria rörlighet och tagit sig hit för att ägna sig åt tiggeri.
Hur många tiggare som finns i Sverige i dag är mycket osäkert. Siffror som 4000–5000 personer har nämnts men det kan vara betydligt fler. Det vi vet är att dessa människor är en utsatt grupp som är utan bostad, arbete, inkomst och utan rätt till sociala förmåner här i Sverige.
De lever i en situation som innebär stor risk för utnyttjande, kriminalitet och människohandel. Att tillåta tiggeri är att blunda för detta och se mellan fingrarna för vad som sker med dessa människor.
Visst finns det människor som frivilligt väljer att tigga men vi får inte bortse från att det även förekommer organiserat tiggeri där människor utnyttjas. Ett förbud skulle dra undan mattan för människohandel och stå upp för att dessa människor måste få medborgerliga rättigheter i sina hemländer.
För det är trots allt varje lands ansvar att ta hand om och skapa förutsättningar för sina medborgare. Sverige betalar årligen enorma summor i EU-avgift och är en stor nettoinbetalare till unionen, och både Bulgarien och Rumänien erhåller stora bidrag genom EU-stöd. Det är dags att ställa krav på dessa länder. Fattigdom bekämpas genom utbildning, arbete och genom medborgerliga rättigheter och skyldigheter.
Tiggeri är en social återvändsgränd och vi anser att det är destruktivt och nedlåtande. Vi lider med dessa individer och det är givetvis mycket synd om de här människorna, det är ingen tvekan om att det är en grupp som behöver sociala insatser och en mycket bättre hantering och bättre bemötande av sitt hemland. Ett förbud skulle hjälpa till att pressa hemländerna till förändringar.
Varför då ett kommunalt förbud nu? I Vellinge finns det tiggare utanför en del av butikerna. Som EU-medborgare har du rätt att vistas i Sverige i tre månader och varje individ ansvarar då för uppehälle och sin försörjning. Tiggeri kan enligt oss inte betecknas som försörjning.
Eftersom åtgärder från riksplanet lyser med sin frånvaro är det kommunerna som får hantera effekterna av ett utbrett tiggeri. Invånare känner sig påhoppade, illa till mods, näringsidkare upplever att kunder hindras att komma in i butiker.
Nedskräpning och bosättning på både allmänna och privata platser är andra effekter som kommer till följd av tiggeri. Väldigt många upplever att det är synd om de här människorna och att det är fel att Sverige tillåter detta i ett land där vi byggt upp ett socialt skyddsnät och att vi blundar för den misär dessa människor befinner sig i.
I samband med att Vellinge kommun nu ser över sina lokala ordningsföreskrifter har vi moderater föreslagit att föra in en formulering om tiggeriförbud på utpekade och utsatta platser i kommunen.
Under de senaste åren har frågan väckts i olika sammanhang i Sverige och man har menat att det inte är möjligt att införa ett kommunalt tiggeriförbud. Vi anser dock att det är möjligt och det avser vi nu pröva.
Vi hoppas fler kommuner komma följa efter och att det kommer leda till åtgärder från regering och riksdag. Det behövs en tydlig markering och reglering från riksplanet.
Carina Wutzler, kommunstyrelsens ordförande (M) i Vellinge kommun
Häng med i debatten och kommentera artikeln – följ Aftonbladet Debatt på Facebook.