"Drottning Margrethe nordisk regent"
Uppdaterad 2011-03-11 | Publicerad 2009-10-27
Tyvärr, Carl XVI Gustaf.
Din tid som regent kan snart vara förbi.
Nu vill samhällsvetaren och historiken Gunnar Wetterberg skapa en union med de nordiska länderna – och ge danska drottningen rollen som ”herre på täppan”.
– Det kan ge en given plats i de stora internationella rådslagen, säger debattören.
Huvudstaden är given – och regenten – är given.
– Drottning Margrethe II är det självklara valet – symboliken i namnet talar för sig, hon skulle bli den andra unionsdrottningen i alla länderna, skriver Gunnar Wetterberg på DN:s debattsida i dag.
Anledningen till varför vi bör överväga en union är rent praktiskt, skriver debattören. Det skulle ge oss en plats i världspolitiken vi inte haft tidigare.
– Framtidsutsikterna för ett enat Norden borde vara lysande – om bara någon sätter fart. De fem nordiska länderna har drygt 25 miljoner invånare. De nordiska ländernas BNP uppgick 2006 till 1?224?601 miljoner dollar, vilket skulle ha gjort Norden till världens tionde största ekonomi, strax efter Kanada och Spanien men rejält före Brasilien och Ryssland, skriver Gunnar Wetterberg.
Nyckelpositioner i EU
Norden skulle med större tyngd kunna hävda sina intressen i EU och nyckelpositioner i EU-kommissionen kunde lättare komma inom räckhåll, tror han.
– Alla de nordiska länderna skulle få mer att erbjuda om deras näringsliv förstärktes av grannarna. Vart för sig får de nordiska länderna pipa i marginalen, men förbundsstaten Norden skulle ha sin givna plats vid de flesta stora rådslagen, skriver han.
Fördelarna med ett enande är i dag så stora att politikerna bör göra allvar av en Kalmarunion, skriver Wetterberg.
Språkproblem
Med 25 miljoner invånare skulle den nordiska kulturen få en starkare bas än nu, anser debattören.
– Marknaden för nordisk litteratur, scenkonst och musik skulle bli långt större än i dag.
Han medger dock att de fem olika språken kan bli ett problem för unionsmedborgarna.
– En lösning kan vara att alla elever redan från början läser ett andra nordiskt språk vid sidan av sitt modersmål.
Gunnar Wetterberg anser att ett enat Norden är fullt realistiskt, "inte minst därför att den svenska kaxigheten lagt sig under de senaste årtiondena".