Sjukförsäkringen: Vår stora skandal
Uppdaterad 2011-03-10 | Publicerad 2011-01-04
![](https://cdn.aftonbladet.se/ab-icon-circle-quote@2x.png)
Aftonbladets ledarsida är oberoende socialdemokratisk.
4 JANUARI 2011. Sjukförsäkringen
Läkare som fått i uppdrag att göra specialutredningar av svårbedömda sjukskrivningar får sedan i går inte längre uttala sig om den sjukes arbetsförmåga. Den saken ska Försäkringskassan sköta på egen hand.
Naturligtvis väcker det en våldsam ilska. De hårdare sjukskrivningsreglerna och alla fall där Försäkringskassan hanterat sjuka – ibland döende – människor hjärtlöst är vår tids stora skandal.
Ändå går det faktiskt att förstå Cecilia Udin på Försäkringskassan. Till tidningen Kommunalarbetaren säger hon att systemet nu blir mer ”renhårigt”.
Mycket lite trygghet
Så kan man uttrycka det. Ett annat sätt att beskriva saken är att principen bakom dagens sjukförsäkring – det den avsatta Cristina Husmark Pehrsson döpt till rehabiliteringskedjan – ger mycket lite trygghet. Det handlar mindre om försäkring, men desto mer om tidsgränser och utförsäkring.
– Läkarna kan inte hålla reda på alla tidsgränser i rehabiliteringskedjan, säger Udin till Kommunalarbetaren.
Då är det inte konstigt om den som är allvarligt sjuk känner sig rättslös inför systemet.
Arbetsförmågan nummer ett
Speciellt besvärligt blir det efter ett halvårs sjukskrivning. Då ska nämligen inte längre din arbetsförmåga – det är den, inte din sjukdom, försäkringen är intresserad av – bedömas mot hela arbetsmarknaden.
Frågan är alltså, finns det över huvud taget något jobb, någonstans, som du skulle kunna utföra trots att du är sjuk? Och det behöver inte vara arbeten som faktiskt existerar i verkligheten. Det räcker att vi kan tänka oss att de skulle kunna existera.
Kan vi det – eller rättare sagt Försäkringskassans handläggare – är det nämligen inte säkert att du har rätt till ersättning.
Det är klart att Försäkringskassan väjer för att få in läkare eller någon annan i ett sådant tankebygge.
Ren cynism
Ändå är det precis så systemet är tänkt att fungera. Det är just detta – tillsammans med den bortre tidsgränsen – som är kärnan i regeringens sjukförsäkringspolitik. Det låter byråkratiskt och hjärtlöst, men det är politik och alldeles medvetet.
När borgerliga politiker, från ministrar till riksdagsledamöter, förfäras varje gång media rapporterar om de konkreta konsekvenserna av politiken visar de i bästa fall aningslöshet. Och när de kritiserar Försäkringskassan för att den verkställer regeringens politik blir det ren cynism.
Naturligtvis ska den läkare som utreder en patient kunna uttala sig om hennes arbetsförmåga. Men framför allt kan det inte vara fasta tidsgränser som avgör om man kan arbeta eller inte.
IP